Превод и субтитри: Христо Цанков skype: hi.tsankov e-mail: hi.tsankov@gmail.com facebook: www.facebook.com/hi.tsankov
Тази вечер по предаването "Свидетел"!
Учените ли са причинили по невнимание епидемията от СПИН?
Провеждането на ваксинации с орална полиоваксина,
приготвена от маймунски бъбреци и маймунска кръв,
и дадена на повече от 1 млн. африканци,
съвпада точно с първите случаи на СПИН.
Полиоваксината ли е била причината?
И защо учените са така склонни да отхвърлят тази възможност?
Следваме доказателствата.
Накрая солидните доказателства печелят битката.
ПРОИЗХОДЪТ НА СПИН. Едно разследване на истинската история.
26 милиона мъртви. 40 милиона заразени. Континентът на Африка - опустошен.
За 20 години СПИН се превърна в най-страшната катастрофа за медицината в човешката история!
Само като си помислим, че 100 милиона души ще умрат през следващите 50 години от СПИН!
Преждевременно!
Това не е болест като рака, засягащ основно възрастните хора!
Това е болест на младите хора!
И е една от най-големите човешки трагедии за всички времена!
Западът я игнорира, Роналд Рейгън я игнорира,
Джордж Буш-старши я игнорира, Бил Клинтън я игнорира,
и тя се разпространи нашироко, нашироко и нашироко...
Произходът на СПИН остава загадка, за която научната общност дълго е пазила мълчание.
Дали е от липса на интерес или поради страх от истината?
Малцина се осмелиха да поставят този въпрос и да разчупят леда на мълчанието.
Следвайки стъпките на тези изследователи в сърцето на Африка, където историята започва,
успяхме да съберем данни за места и събития
и да се срещнем със свидетелите на една от най-големите човешки трагедии.
ПРОИЗХОДЪТ НА СПИН
HIV - вирусът-причинител на СПИН, е за първи път изолиран през 1983 г.
от екипа на Люк Монтание към института "Пастьор" в Париж.
Саймън Уейн Хобсън бил член на екипа.
Когато се появи за първи път и видяхме, че изникна от нищото,
трябваше да дадем смислени обяснения.
Никой обаче не знаеше причината, а вирусът нямаше родственик,
не и в животинското царство по онова време.
Но истината е, че е имало родственик!
През 1989 г. във Франция учените го открили в шимпанзето.
Нарекли го SIV - маймунски имунодефицитен вирус,
който е аналогичен на HIV - човешкия имунодефицитен вирус.
Сходствата между двата вируса накарали учените да определят SIV като предшественик на HIV.
Гостоприемник на този вирус, разпространяващ се по света, е шимпанзето.
Всички сме съгласни с това. Можем да дискутираме относно кога, защо и как,
но всички единодушно определяме шимпанзето.
Кога?
Мисля, че има консенсус да посочим този век,
къде - ясно е, че епицентърът е бил в северните части на Уганда.
Този район в сърцето на страната на шимпанзетата бил част от белгийското Конго през 1950-те.
Проф. Вандепит, белгийски лекар, събрал проби от човешка кръв през 1959 г.
Години по-късно ги дал за изследване на свой колега.
Събрахме повече от 2000 проби кръв от възрастни хора.
На един по-късен етап бяха дадени на експерти да ги изследват за ХИВ.
В лабораторията откриха само една серопозитивна проба
която бе потвърдена впоследствие и от други лаборатории
и според мен, има съгласие в медицинската литература
че това бе първата ХИВ-серопозитивна проба преди бума на СПИН.
Номерът й бе L70, като L обозначаваше мястото - Леополдвил.
Вече имаме годината - 1959.
И мястото - Леополдвил, бивша столица на белгийското Конго, днес известна като Киншаса.
Тази първа поява на СПИН възниква повече от 20 години
преди избухването на СПИН-епидемията в САЩ.
Ако кажем, че ХИВ е свързан със СИВ, причинителя на СПИН при маймуните,
тогава по какъв начин хората имат контакт с маймуните?
Всъщност, обикновеният човек няма никакъв контакт с маймуните.
Мога да изтъкна само два начина на контакт с тях.
Единият е, когато хората използват маймуни за ядене
и при тяхното разчленяване с остър или по-тъп нож, човек се пореже и инфектира.
Другият начин е, когато използваме ваксини,
приготвени от маймунски органи, и инжектирани в хората.
Научната общност винаги е предпочитала "теорията за ловеца",
при която СИВ е бил предаден на хората в резултат на колене и ядене на шимпанзета.
Но тя не може да обясни защо СПИН се появи едва през последните десетилетия
при положение че маймуните са били ловени и използвани за храна в течение на стотици години.
През 1992 г. обаче се появи една друга смущаваща теория.
Тогава списанието "Ролинг Стоун" публикува статия на независимия журналист Том Къртис,
която свърза произхода на СПИН с полиоваксината.
Първопричината е в полио-кампанията, която д-р Копровски предприема
в бившата белгийска колония Конго в средата до края на 1950-те.
Изследвах точно тази кампания поради връзката й с географския район,
в който според учените се бе появил СПИН сред населението на същия този район.
Хипотезата на Къртис разтърси научната общност,
която се отнасяше с резерви към работата на Хилъри Копровски -
известен учен и пионер в борбата срещу полио.
Научната общност се почувства някак си застрашена.
След като един журналист се осмелява да пише в "Ролинг Стоун" против тях,
тогава какво би станало с честта им?
Така че се породи голяма загриженост от тази гледна точка.
Безпокояха се, че статията е написана от разследващ журналист
и че хората не биха имунизирали повече децата си срещу полио.
За да разберем повдигнатите от Къртис въпроси за производството на полиоваксината в Африка,
нека се върнем в годините на епидемията от полио.
През 1958 г. Америка бе все още преследвана от тази болест,
която цели 50 години продължи да парализира и убива най-вече малки деца.
В една от най-големите масови ваксинации, 90 млн. американци бяха ваксинирани -
един грандиозен "успех" за съвременната медицина.
Тя превърна в герой създателя на полиоваксината Джонас Солк.
Всички 164 милиона американци притихват в мълчание
заедно с всички хора по света, които ще се възползват от вашата ваксина.
Аз съм много много щастлив!
Полиоваксината е първата ваксина, получена от маймунски органи.
Нарасналото търсене създава голям пазар за търговия с маймуни,
които са използвани както за експерименти,
така и като суров материал за създаване на полиоваксината.
В САЩ започват да пристигат големи партиди с маймуни макак от Индия и Филипините.
По време на епидемията от полио Хилъри Копровски е млад надарен и амбициозен учен,
решен да придобие слава в своята нова родина САЩ.
През 1950 г., когато ваксината на Джонас Солк масово се използва,
той започва разработката на собствена жива полиоваксина.
Възниква обаче скандал след като става ясно,
че тайно експериментира върху деца-инвалиди в Лечуърт, Ню Йорк.
Но това не го отказва.
Започва да работи за частни компании и продължава със своите опити.
На 23 април 1955 г. 260 деца, ваксинирани с ваксината на Джонас Солк, се разболяват.
11 умират!
Разследването установява, че някои партиди от ваксината са некачествени.
Доверието във ваксината на Солк е разклатено и пътят за Копровски - открит.
Но се появява и друг съперник.
Известният учен Алберт Сабин започва също да разработва жива полиоваксина.
Надпреварата между двамата учени за ваксина, която да замести тази Солк,
се превръща в истинска битка.
И така, тези враждуващи учени работили за една и съща цел.
И тази вражда довежда до една от най-големите трагедии в човешката история!
Техният стремеж към успех ги кара да използват субекти,
които не са били информирани за естеството на техните експерименти.
Били са готови да отидат дори до другата страна на луната,
само и само да открият продукт, който да бъде признат.
За да спечелят надпреварата, и двамата е трябвало да експериментират.
За тази цел са имали нужда от големи неваксинирани групи хора,
каквито не е имало повече в Америка.
Сабин сключва тайна сделка със своята бивша родна страна СССР,
където впоследствие ваксинира повече от 6 млн. души в Латвия, Естония и Казахстан.
Копровски от своя страна избира Африка и конкретно бившата белгийска колония Конго.
Перла на колониалната империя,
тя имала най-добре организираното за времето си здравеопазване.
Институтът "Принцеса Астрид" в Централна Африка
разполага с най-значимата и оборудвана лаборатория.
Нейният персонал е многоброен и използва ултрамодерна апаратура,
за да провежда научни изследвания и да приготвя ваксини срещу голям брой заразни болести.
Властите са изключително загрижени за здравето на децата - бъдещето на страната.
Още от училищна възраст всички деца преминават през медицински прегледи,
на които получават медицински картон, документ за тяхното здравно състояние.
Следователно, имало налице едно безупречно наблюдение,
правещо местното население идеална група за експериментиране.
Отново спокойствие на политическата арена.
След последните събития, в Леополдвил стартира кампания срещу детския паралич.
Клиниките са препълнени с майки и техните деца,
които получават орално полиоваксина срещу това детско проклятие.
Това е жива ваксина, разработена в САЩ от филаделфийския д-р Хилъри Копровски,
която се отличава от известната вече ваксина на Солк с това,
че не се приема чрез инжекция.
A вкусът й сигурно е приятен след като децата продължават да са все така активни...
Сабин и Копровски провеждат по едно и също време своите експерименти с жива полиоваксина.
Нито един случай на СПИН не се появява в СССР, където Сабин експериментира,
но в Конго, където се прилага ваксината на Копровски,
се появяват първите случаи на СПИН една година след проведените ваксинации.
Имало ли е тогава, според както Къртис предполага,
нещо по-различно във ваксината на Копровски?
През 1958 г. Алберт Сабин изследва ваксината на Копровски, наименувана CHAT, и установява,
че е нестабилна, замърсена с непознат вирус, който обозначава като "вирус Х".
Той споделя с Копровски своите открития и получава следния отговор:
"Скъпи Алберт, внимателно се запознах с твоето необикновено писмо от 17-ти ноември
и с неговите още по-необикновени приложения...
Не мога дори за момент да си представя,
че бих загърбил с лека ръка своя 10-годишен труд заради твърденията на някой друг учен".
"Сър, вашето писмо от 1-ви декември дори не заслужава отговор.
Ясно е, че непредубеденият анализ и диалог са невъзможни за вас.
Сарказмът и обидите не могат да изместят установените научни факти.
Сбогом, мой някогашни приятелю и колега".
Сабин не се забавя да оповести публично своите разкрития.
През юни 1960 г. неговата ваксина е оценена като по-надеждна
и избрана да замести ваксината на Солк.
Копровски губи надпреварата.
В своята статия, публикувана в "Ролинг Стоун", Том Къртис цитира разкритията на Алберт Сабин,
че ваксината на Копровски е била замърсена с вирус.
Той дори заявява, че това е маймунски вирус,
чийто приемник е зелената африканска маймуна.
Но тук Къртис допуска голяма грешка.
Зелената африканска маймуна не е носител на СИВ - предшественика на ХИВ,
за разлика от африканските шимпанзета.
Този факт се оказва достатъчен, за да дискредитира разкритията на Къртис.
Хилъри Копровски почувствал, че честта му е опетнена и че му е нанесена голяма вреда.
Списанието "Ролинг Стоун" трябвало публично да се извини за публикуването на статията.
Така дебатът приключил.
Историята също щяла да приключи,
но един човек решил, че имало много въпроси без отговор.
Едуард Хупър, британски журналист, отпътувал за Африка,
за да проследи историята на полиоваксинациите.
Бил убеден, че Копровски е използвал заразени със СИВ шимпанзета,
когато е правил своята ваксина.
В течение на 17 години той интервюирал стотици участници и свидетели на събитията,
и събрал огромен брой документи.
През 1999 г. Хупър публикувал книга с повече от хиляда страници информация,
а научната общност още веднъж била разтърсена.
"Реката" - едно пътуване до източника на ХИВ и СПИН, Едуард Хупър
Добър вечер, възможно ли е СПИН да е бил случайно причинен от учените?
Една новоизданена книга твърди, че ХИВ има своя произход в маймуните
и е бил предаден на хората чрез полиоваксините в Африка,
за чието приготвяне учените използвали органи на маймуни.
Ще попитам автора на книгата за основанията на неговите твърдения.
СПИН се появи в резултат на човешка, а не на Божия намеса.
Провеждането на ваксинации с орална полиоваксина,
приготвена от маймунски бъбреци и маймунска кръв,
и дадена на повече от 1 млн. африканци в белгийската колония Конго,
в Руанда и Бурунди, между 1957 и 1960 г., съвпада точно с първите случаи на СПИН,
и аз мисля, че това е начинът, по който този маймунски вирус е заразил хората.
Разгорещеният дебат и задълбочените разследвания на Хупър
принудиха Хилъри Копровски да реагира.
Използвах тъкан от бъбреци на един вид маймуни, които пристигаха от Филипините и Индия,
и това бяха маймуни резус, така се наричат.
Използвах още два вида маймуни, но съм забравил как се наричат, бяха от Филипините.
И това е документирано.
Значи, никога не сте използвали шимпанзета за...?
О, никога през своя живот!
Странно, но днес не се пази никаква документация за начина,
по който Копровски е приготвял своята полиоваксина.
Но архивни кадри от експериментите на Копровски с шимпанзета, хвърлят повече светлина.
В белгийската колония Конго, мед. център "Полио", ръководен от д-р Куртоа,
приютява 86 шимпанзета, върху които регулярно се тества ваксина,
разработена през 1947 г. от д-р Копровски.
Животните са държани в клетки с плъзгащи се странични врати,
което позволява да бъдат безопасно инжектирани.
Така, борбата срещу една от най-ужасните болести на нашето време продължава.
Значи, в изследователския център на Копровски е имало шимпанзета
и всъщност е бил най-големият център за шимпанзета по онова време.
Повече от 400 шимпанзета били докарани в центъра "Линди" в течение на по-малко от 2 години,
между 1956 и 1958 г.
Това било едно от редките изключения,
тъй като обичайно шимпанзетата били третирани като домашни любимци,
но в случая всички били убити!
И тук възниква въпросът защо са били убити?
Хупър намерил поддържник на своята хипотеза.
Бил Хамилтън бил известен учен, вероятно най-големият еволюционист след Дарвин.
Хамилтън считал, че хипотезата на Хупър е почти 100 % вярна.
Възможно ли е учените просто да не искат да признаят,
да не искат да приемат поне моралната,
ако не законовата отговорност за това, което са направили с вируса на СПИН?
Смятам, че е така и че това е най-обезпокоителното в случая.
Не само произходът на СПИН е важен,
но и отношението на науката, която почти параноидно отхвърля тази хипотеза.
Мисля, че не бих преувеличил, ако кажа,
че това една много добре издържана хипотеза от гледна точка на медицината.
Но в същото време се наблюдава едно огромно нежелание
да се публикува нещо по въпроса или да се разгледат някои от наличните доказателства.
Бил Хамилтън прави две пътувания до Африка, за да събере проби от шимпанзета.
По време на второто пътуване обаче се разболява от малария и умира през март 2000 г.
Преди смъртта си Хамилтън отправя молба до Кралското общество на учените в Лондон
да организира дебат, в който да бъдат разгледани "теорията за ловеца" и "теорията за ваксината".
Молбата му била удовлетворена.
Едуард Хупър е поканен да представи своите доказателства пред Копровски и научната общност.
За първи път е поканен журналист, който да разисква по въпроса с известни експерти.
Не е необходимо да се защитавам, Хупър трябва да се защитава.
Със сигурност обаче това събрание е добре дошло.
Мисля, че идеята за него е добра и необичайна.
Един журналист представя своята хипотеза без да разполага с факти,
макар да твърди пред учените, че има такива факти.
Мисля, че ще се получи един истински дебат днес, който ще се превърне в световен дебат!
Мисля, че започва между мен и Копровски, но ще излезе далеч извън рамките на личния спор.
Още в началото на конференцията хипотезата на Хупър е атакувана с аргументи.
Дори времето на появата на СПИН в хората се поставя под въпрос.
Но най-големият удар срещу Хупър е неочакваното обявление,
че са били открити и тествани стари проби от ваксината на Копровски,
които не съдържали следи от ХИВ, СИВ или ДНК на шимпанзета.
Това не оставя почти никакъв шанс на Хупър за отговор.
Това бе голям удар за Ед Хупър, тъй като очевидно той бе "битото куче" на събранието.
Но науката е безкомпромисна.
Следваме доказателствата.
И ако погрешно ги обясним, тогава бихме представили погрешни доказателства.
Накрая солидните доказателства печелят битката.
Но "научните" доказателства, които "обориха" хипотезата за полиоваксината,
трябваше да бъдат отново прегледани.
Какво точно е било тествано?
Истинските проби, които използвахме в Конго между 1957 и 1960 г.,
разбира се, не съществуват повече, бяха използвани.
Но една от тестваните проби е от същата партида, която според Хупър,
е била замърсена с вирус и използвана в Конго - полиопроба CHAT 10А11.
Дали става въпрос за една и съща проба? Може би.
Но истинският въпрос е дали е била използвана или не в Конго?
Бе открита тук в Англия, където е била получена през 1981 г. от един институт в Стокхолм,
а той на свой ред я получил от института "Уистар" известно време след нейното приготвяне.
Бе запечатана и никога не е била отваряна.
Значи, пробата останала запечатана от времето на нейното приготвяне в лабораторията на Копровски.
Единственото сигурно нещо за нея е, че не е била използвана в Конго.
В такъв случай представлява ли тя надеждно доказателство
срещу хипотезата за полиоваксината?
По този въпрос се обединили учените
и публично разкритикували в Лондон Кралското общество.
Още веднъж заявили, че идеята за ХИВ от полиоваксината, трябва да се разгледа.
И мисля, че едва ли са свършили по-добра работа от тази.
Защото все още има големи пробойни в официалната версия.
Решихме сами да се убедим дали шимпанзетата, носители на СИВ,
са били използвани само за експерименти
или техните органи са били използвани за приготвянето на ваксината на Копровски.
Така че се връщаме отново в Конго, където историята започва.
Намираме се в Стенливил, столицата на бившата белгийска колония Конго.
В покрайнините на града се издига старата постройка на огромната мед. лаборатория.
През 1957 г. тя е едно блестящо ново здание,
където Копровски разработва и тества своята полиоваксина върху местните хора.
Центърът "Линди", където са били докарвани шимпанзетата,
бил построен на един полуостров в река Линди, на 40 мин. разстояние от Стенливил.
За да се доберем дотам, трябваше да пътуваме с кола, а после да пресечем реката с лодка.
По време на своето разследване Едуард Хупър срещнал Кристоф Байело,
един от асистентите, работили в центъра "Линди".
Байело се съгласи да ни заведе там.
През 1950-те той отговарял за гледането и храненето на шимпанзетата.
Когато белите дойдоха, бяхме наети за работници и не знаехме нищо.
Нещата бяха така - те правеха полиоваксини, извършваха операции,
но никой не знаеше подробности освен санитарите.
Ние - не, санитарите!... Те знаят техните тайни...
За какви тайни говори Байело?
Днес, в джунглата, са останали само някои следи.
Но архивните снимки ще оживят отново запустелите места.
Тези снимки са били правени от Том Нортън - дясната ръка на Копровски.
Те помагат да определим точното време на едно от пътуванията на Копровски в Конго.
Февруари 1957 г. Точно тогава се случва едно събитие.
Пристига първата голяма пратка шимпанзета в мед. център "Линди".
Повече от 100 шимпанзета, един доста голям брой, уловени за около 15 дни.
Тази важна визита ще се запомни със символичното ръкостискане
между двамата съоснователи - Жислен Куртоа и Хилъри Копровски.
На тази снимка виждаме 11-те асистенти на центъра,
включително Кристоф Байело и Джоузеф Лимбая,
един от двамата санитари, участвали лично в операциите в мед. център "Линди".
След като построихме центъра, докарахме шимпанзетата,
и когато бях помолен да убия едно шимпанзе, аз го убих.
Всеки ден убивах две или три шимпанзета,
ако докторът ми наредеше, а после извършвах аутопсия.
Правех разрези тук, изваждах вътрешностите и черния дроб...
Месото не го използвахме, но само двата органа, които са отзад...
...двата органа, наречени бъбреци.
Докторът ги вземаше и ги отнасяше в лабораторията в Кисангани (Стенливил),
а после заминаваха за САЩ... за Америка.
С кой доктор работеше?
Работех с д-р Пол Остерит.
Според Джоузеф, Пол Остерит, завеждащият лабораторията вирусолог,
е бил отговорен за убиването на шимпанзетата.
Преди да бъде извършена аутопсията от група от 4-5 човека,
не давахме на маймуните нищо да ядат в същия ден.
На следващия ден им бе поставяна инжекция.
Целта на инжекцията бе да ги упои.
Те почти се парализират, нямат повече енергия, но не са мъртви, просто нямат никаква енергия.
След това ги вземахме за операция.
Вземахме ги и ги занасяхме на Джоузеф за операция.
След операцията ги изхвърляхме и ги заравяхме.
Не ядяхме месото, изхвърляхме ги.
По време на операцията маймуните бяха все още в съзнание и можеха да виждат какво става.
Джоузеф описва какво е вършил, Байело - какво е видял.
Техните свидетелства разкриват, че персоналът на "Линди"
систематично е добивал органи от шимпанзетата в мед. център.
Сами виждате как е било - като този ден в "Линди", заснет от член на екипа.
Джоузеф и Байело разкриха също, че някои маймуни са били живи оперирани!
А основната цел по онова време за изваждането на живи органи,
била отглеждането на тъканни култури за приготвяне на полиоваксината.
Жак Канияма и Филип Елебе работили и двамата в отдела по вирусология заедно с Пол Остерит.
Приготвяхме ваксина в отдела по вирусология...
...след нейното приготвяне я наливахме във флакони от 50 мл. и залепвахме на тях етикети.
Не беше нещо... тайно.
Залепвахме етикети и дори пишехме на тях "анти-полиоваксина".
Беше ли това орална ваксина? - Да.
Срещу коя болест?
Ако погледнем етикетите, ще видим, че става въпрос за детския паралич.
Какви доказателства има, че д-р Остерит наистина е разработвал ваксина?
Зная, че самият той я правеше, защото по негово нареждане трябваше да приготвя флаконите.
Нареждаше ми: "Почисти ги и ги стерилизирай!", за да налеем в тях ваксината.
Тя бе предварително приготвяна от него в един голям стерилизиран съд, а после аз я наливах.
Тъй като идваше отдалеч, не можеше да престоява при нормални условия...
Така че, определено той бе човекът, който я приготвяше!
Пол Остерит отказа да говори с нас.
Затова пък бе категоричен в своето публично отричане пред Кралското общество, когато заяви:
"Никога не съм си помислял да изложа на опасност човешки живот
и да рискувам моята репутация чрез материал, приготвен при толкова примитивни условия...
Категорично отричам, че някога съм го правил".
Гастон Нинан също работил в мед. център "Линди".
Той бил микробиолог, взел участие в кампаниите за ваксинация в други части на Африка.
Едуард Хупър го интервюирал за първи път през ноември 1992 г. и записал разговора.
Вирусът бе култивиран в клетки от бъбреци, бъбреци на шимпанзета.
По онова време тъканната култура бе приготвяна във флакон като този,
така бе в началото, защото бъбречните клетки на шимпанзетата се размножават лесно.
Това бе един добър субстрат за полиовируса.
Ето, това е крайно необичайно.
Накрая той отрече, че става въпрос за бъбречни клетки от шимпанзета и заяви,
че не знае от какви маймуни са били бъбреците, но преди това разкри,
че са били използвани бъбреци на шимпанзета!
Така че, когато писах книгата "Реката", трябваше да отразя неговата последна версия.
Гастон Нинан е вече мъртъв.
Но аз твърдо вярвам, че оригиналната версия, която ми разказа, е правилната версия.
Малкото останали видеозаписи от мед. център "Линди" разкриват,
че добиването на органи е било систематично извършвано.
Докато Копровски и Остерит твърдяха,
че никога не са използвали бъбреци на шимпанзета за полиоваксината,
разследването доказа, че това е било точно така!
От 1953 г. Алекзандър Джезирски, познат ветеринарен лекар на Копровски,
започнал проучване в Източно Конго по поръчка на института "Пастьор".
Той търсел най-добрия "посредник" за полиоваксината.
В неговото сравнително проучване на всички видове африкански маймуни,
шимпанзето оглавило списъка.
Шимпанзето и пак шимпанзето!
Генетично толкова близко до човека!
Дали е било използвано за създаването на ваксина, дадена на милиони африканци?
Всички учени, работили в мед. център "Линди",
отричат да са използвали шимпанзета за приготвяне на полиоваксината.
Но Пиер Дюпен не е на същото мнение.
Той отговарял за провеждането на лабораторните експерименти по онова време.
Шимпанзетата бяха определено използвани в разработването на полиоваксината,
но кога точно и как, не знам подробности.
Не мога да разбера обаче защо е целият този шум около шимпанзетата,
ако не се преследва някаква научна цел.
Но ние със сигурност ги използвахме за научно-изследователски цели.
Не, няма какво повече да кажа. Вече доста казах по въпроса.
Даже казах твърде много!
Два месеца след нашата среща, Едуард Хупър се срещна с Дюпен и записа разговора,
разкриващ повече подробности.
Едуард Хупър: ...приготвянето на културата...
Пиер Дюпен: Културата беше стерилна.
Давах стерилната култура на Остерит и Нинан... какво точно да правят, не знам.
Едуард Хупър: Нека ви задам още един върпос преди да си тръгна.
Колко пъти, според вас, сте приготвял стерилна тъканна култура от шимпанзета, за Остерит?
Пиер Дюпен: Дълго време.
Едуард Хупър: Дълго време...? Пиер Дюпен: Да.
Дюпен хвърли светлина за истинската ситуация по онова време.
И е съвсем логично, че полиоваксината е била приготвяна на място за вакс. кампании в Африка.
Тогава открих, че всички производители на оралната полиоваксина
са използвали един особен метод.
Те не изпращали големи количества от ваксината през океана,
което би било свързано с доста транспортни затруднения.
Изпращали малко количество.
Обичайно изпращали един флакон, може би 100 мл. от ваксината.
Всеки производител на ваксината разполагал с друга лаборатория,
лаборатория близо до местата, където се провеждали ваксинациите,
в която отглеждали култури в локално добивани тъкани от органи.
И така, Алберт Сабин изпращал своята ваксина в Унгария и СССР през 1957 г.,
която била култивирана в местни лаборатории в Будапеща, Москва, Ленинград и др.
От института "Пастьор" в Париж, Пиер Лепин изпращал ваксина в места като Бразавил,
става въпрос за Бразавил в Конго, по онова време френска колония в Африка.
Там също култивирали вируса на ваксината в локално добивани тъкани от органи.
В него район използвали един друг вид маймуни.
И макар че бил упражняван голям контрол
при производството на ваксината и при отслабването на вируса,
все пак полиовирусът бил култивиран в локално добивани тъкани.
Сигурен съм, че са били полагани големи старания да бъдат използвани само здрави маймуни,
които не са били болни,
но въпреки това не е имало проверка на крайния продукт, даван на хората.
Предполагали са, че материалът,
клетките от локално добиваните органи на примати, са били безопасни.
Това свидетелство оборва твърдението на Пол Остерит пред Кралското общество,
че полиоваксината не е била никога произвеждана в Стенливил.
Но в един от малкото запазени официални документи на лабораторията открихме,
че са били произведени 250.000 дози за 250.000 души. (!)
Никой възрастен нямаше право да закъснява...
всеки трябваше да присъства.
А децата или ги носехме или вървяха с нас.
Това бе важна ваксина! Никой не можеше да я пропусне.
Бе сериозно задължение, за което стриктно се следеше!
Какво се случваше, ако някой откажеше да се ваксинира?
Ако имаше някой неваксиниран, тогава се намесваха отговорните лица.
Знаеха в кои колиби да ги намерят...
Никой не беше пращан в затвора, но ни беше заповядвано да се ваксинираме.
Между 1956 и 1960 г. повече от 1 милион души са заставени да приемат ваксината на Копровски.
Когато това бе разкрито, СЗО осъди тези експерименти.
Би било крайно несправедливо, ако отговорността за тези събития,
довели до създаването на полиоваксината в клетки от органи на шимпанзета,
бъде сложена изцяло върху раменете на Пол Остерит.
Той е бил изпълнителят, но зад него са стояли други хора.
Неговият началник Жислен Куртоа, завеждащ мед. лаборатория в Стенливил,
напълно е одобрявал този начин на действие, няма съмнение в това.
Само няколко месеца преди производството на ваксината да започне в органи на шимпанзета,
Остерит е бил обучаван на методи за обработка на тъканни култури в института "Уистар",
и то по специална молба на Хилъри Копровски.
Човекът, който трябва да носи пълна отговорност за станалите събития, е д-р Копровски!
Без неговото одобрение, без неговото ръководство, те никога нямаше да се случат!
Нямам представа за това, не мисля, че и белгийците имат представа,
не трябва да вземате насериозно неговите доказателства.
Възможно ли е това да се е случвало без вашето знание,
т.е. използването на бъбреци на шимпанзета да е ставало без да имате представа за това?
Не, няма такава вероятност това да се е случвало!
От нашето пътуване в Конго научихме, че шимпанзетата в мед. център "Линди"
са били използвани при производството на полио- ваксината в лабораторията в Стенливил.
Но дава ли това отговор на въпроса за произхода на СПИН?
Невъзможността да тестваме оригинални проби, използвани в Конго,
ако такива все още съществуват, ще хвърля винаги сянка върху отговора.
Понастоящем, хипотезата за полиоваксината е мъртва сред научната общност.
Но необичайното съвпадение на местата на ваксинационните кампании на Копровски
с епицентъра на СПИН, би трябвало да накара учените да изследват по-задълбочено
хипотезата на Едуард Хупър.
Поне успяхме да разкрием използването на маймунски органи
в производството на полиоваксините!
Трябваше да спрем да използваме тъкани от маймунски бъбреци
за култивиране на полиовируса още през 1960 г.
Въпреки това продължихме да го правим.
Фармацевтичните компании обаче са тези, които решават.
Те са изградили предприятия, поточни линии, които биха им донесли големи загуби,
ако трябваше да произвеждат по друг начин.
Това, което най-много ме огорчава, е фактът,
че днес разполагаме с възможността да произвеждаме по генетичен път
синтетична полиоваксина от рекомбинирани протеини.
Но не го правим!
Вместо това продължаваме да използваме маймунски органи
за полиоваксината, която инжектираме в децата!
Уважаеми съграждани! Никога не се ваксинирайте!
Никога не ваксинирайте децата си! Не вярвайте на лъжите на здравните власти!
Ваксините са БИОЛОГИЧНО ОРЪЖИЕ !!! Ваксините ви разболяват и убиват!
Жертвите на ваксините са милиони! Не бъдете поредната жертва!
Помнете! Вашето здраве е най-търгуваният днес продукт!
Гледайте също важния филм "Нация на ваксините"! Арена, Замунда: Vaccine Nation (2008)